- Jutro Pedi! - Jutro, Kejt. Izgledaš lepše no ikada.
- Samo da mi nisu ove godine... - Umukni!
Mama? Ja sam, tvoja kćerka!
- Pošta. - Popij čaj sa mnom. - Ne mogu, kasnim. Izvini.
- Opet to radi. - Ko, radi šta?
Novi komšija, pali roštilj.
- Čula sam da je Poljak. - Pa, ne znam... Možda Poljaci vole da roštiljaju. Ma gde...
A, evo ga! To je moja četkica za zube, i prestani da je koristiš...
- Recept, ali nema potrebe više da ih uzimaš. Doktor je rekao. - Ali volim, bolje se osećam.
Odoh onda, kasnim, zvaću te kasnije.
Imaš sastanak večeras?
Ne znam, možda.
Nemoj da kasniš, Kejt, tvoj otac je uvek to govorio.
Odakle sad govori? Sa svoje terase u južnoj Francuskoj?
Izvini, bilo je nisko.
Zagrli me.
Zagrli me!
Izvini mama. Ja sam krava.
- Stavi moju kompoziciju prvo. - Ne želiš to, Harvi - Znam, ali hoću da čujem. Stavi je.
- Ali to je... - Poslušaj me, Džoni. Stavi je.
OK.
- Čuj, Harvi, Marvin želi da iskoristi neke moje ideje, dok te nema. - A?
Vidi, ne činim sebi nikakvu uslugu Harvi, ali...
... čuvao bih leđa.
Marvine? - Hej... - Marvine! - Hej, Harvi, zar ne treba da budeš u Londonu? - Da...
... upravo krećem. Šta se dešava? Džoni kaže da želiš da on radi... - O, da. Ne, ne...
Samo sam mislio, kad si već u Londonu, da i ostaneš još malo. - Šta? - Nema mesta žurbi.
- Uživaj na venčanju svoje kćerke. - Šta? - Pa, Džoni to može...
... mislim, i da uradi Semjuelsu narudžbinu. - Ne kad se vratim. Veza je moja.
- Tako je već godinama. - Da, da, znam, samo...
... imaju nove ljude tamo. Znaš, možda žele nešto drugačije.
Zaista želim da se vratim. Treba i ja da budem tamo lično.
- Lično...? - Da. Hoću da budem tu, zbog moje muzike. - Ali, koga briga!
Harvi, to je samo demo. Boli ih dupe da i tebe gledaju, boli ih i za mene!
Vraćam se u ponedeljak, Marvine. Moram se vratiti.
- Pa, bolje da odradiš ovaj posao, Harvi. - Šta to sad da znači? - Znači, šta znači.
Reci.
Ovo je poslednja šansa, Harvi.
Uživaj u Londonu.
_________________________ POSLEDNJA ŠANSA HARVIJA
- Idete na odmor? - Ne, poslovno.
- Vi? - O, kćerka mi se udaje. - O, čestitam. - Da. Hvala...
Ona je Amerikanka, on Amerikanac, ali se, eto, venčavaju u Londonu.
Govorio sam, da imamju odličan sistem za venčavanje, ovde.
Mislim, oboje rade u Londonu. Zato je tamo.
- Izvolite, g-dine. - Hvala, mogu li... da vam dam ovo? - Da.
- Hvala. - Hvala vama.
- Da li vas letenje unervozi? - Ne. Stalno letim.
Ne volim letenje, zato moram da sebi malo podignem moral.
- Znate, mala šala, dvojica sede jedan spram... - Znate, imam sastanak ujutro u Milanu...
... pa mislim da ću malo da odremam. - Naravno. - U redu, samo...
... šta imam od priče, bolje mi je da odspavam. - Ne, ne, naravno.
- Jutro Egi. - Jutro, draga! - U redu...
- Nepotrebno, što se odstranjuje? - Đubre. - A-ha, đubre...
- Manikir pribor, 7 slova. - Ma daj, Egi. - Šta? Samo te testiram! - Turpija!
- Izvinite... izvinite... oh, Bož... - Jutro. - Jutro.
- Hvala Bogu, da si mi ti šef, Kejt. Jutro, Egi. - Jutro, draga.
Pa? Jel' ostaje za večeras? Maks dovodi Sajmona, sigurno.
- Ne, ne, ne... plašim se. - Ne plaši se, divan je. Divan, zgodan i korpulentan tip!
- Izgleda divno. - U redu poći ću, ali samo ako mi se zakunete...
... da me nećete ostaviti samu sa njim. - Ne, ne, obećavamo. Apsolutno.
- Mogu li da joj verujem? - Ne. - Naravno da možeš, Kejt! Odvešću te kući.
Odvešću vas oboje kući, samo zavisi čijoj kući! - O, zaveži!
- Da, ima svoj biznis. - Stvarno? - Da. - Kakav biznis?
- Ne znam, tačno. Mislim da ima knjižaru. - Oh... Uvek sam volela knjižaru?
- Imamo 3 unučeta, već. - Lepo baš... - Istina je.
- Hvala vam puno na vašem vremenu. Gotovo je. - Hvala. - Hvala i doviđenja.
Izvinite g-dine, mogu li samo sekund... - Ne. - Kratko ćemo... - Ne. - Ali.. - Ne.
- Umoran sam, znate? - Da, znam.
- Gde ćemo, g-dine? - Zdravo, Suzi, tata je..
Stigao sam, i u taksiju sam, idem do hotela.
Nadam se da ste vi već tamo. Radujem se što ću te videti...
... i sve ostale. Ne mogu da sačekam. Volim te, ćao.
Hej, ovde Harvi Šajn, samo da potvrdim, da će i Majk biti...
... sledećeg ponedeljka, i možete me dobiti na mobilni...
... a, ako ga nemate, za svaki slučaj to je broj: 917384368.
Možda ćete morati okreneti pozivni za međunarodne. Mislim da je 044...
... ili možda 011 ili probajte 044 pa 011 ili već... šta god da je 044 ili 044, ili 011.
Posle toga morate okrenuti 1... Halo?
Zdravo. Trebalo bi da imate sobu na moje ime, Harvi Šajn, povodom venčanja.
- Da, imamo dvokrevetnu sobu za vas. - Dobro. Da li su i ostali stigli?
- Nisam siguran, g-dine. - Moja kćer, Suzan Šajn?
Ili se možda već upisala sa novim prezimenom, Rajt, Suzan Rajt?
Ne g-dine, nema nikog pod tim imenom. Soba je: 522.
Zdravo? Ćao, Suzi...
Ovde sam, gde si ti? Gde su svi?
O, nisam shvatio, mislio sam da je plan da svi budu zajedno...
Ne, nisam bio siguran, ja...
Ne... nisam znao da ću biti ovde sam. Mislio sam da...
Znači, mama ti je iznajmila kuću za sve, a?
Ma daj, mator sam veliki dečko. Srećan sam ovde. Veoma je udobno.
Da, imam adresu.
Da, volim i ja tebe. Vidimo se tamo.
- Zdravo mama. - Šta si obukla? - Polka haljinu. - Nisi valjda?
- Pa, ne baš. Imam mini suknju i korset. Totalno sam seksi. - Šta se glupiraš...
- Nemoj biti nervozna, budi to što jesi. - Da, hvala na savetu.
- Oh, čuj, razmišljala sam o Grčkoj! - Jel'? Dobro, popričaćemo kasnije.
- U redu, ćao! - Ćao!
- Izvini, izvini. izvini... tako mi je žao. - Ne reci mi... tvoja majka? - Da.
- Je li to moje? - Živeli! - Bože, hvala...
- Ona samo... - Šta? - Samo priča o nekom Poljaku, koji živi do nje i mnogo roštilja.
- O, veoma sumnjivo! - Ona tako misli.
- Pa, tu su. - Ok. - Kraj bara... fin momak, pričljiv... - OK.
- Ćao, Bad. Kako si? - Dobro, a ti? - I ja sam dobro.
Kejt, ovo je Sajmon - Zdravo. Kako ste. - Drago mi je.
- Dakle, imaš knjižaru? - Ne IT, kompjuteri. - Oh! - Rekao si da imaš knjižaru? - Oh...
- Ne, ne, nisam. - Da, rekao je, ljubavi. - Možda si pobrkala. Knjige i kompjuteri...
- Znači, nemaš knjižaru? - Da sednemo i pričamo....
- Živeli! - Živeli! -Živeli, momci.
Da, samo ću... samo ću dobro da isplaniram ovo venčanje.
- Hej, Harvi... - Hej. - Harvi, stigao si. - Hej! Kako si?
Ovo je Suzanin otac, Harvi Šajn. Ovo je Džoš, i moj kum, Kit Turner.
- Kako ste, momci? - Dobro. Kako ide, Harvi? - Odlično.
- Drago mi je da te vidim. - Da, i meni. Pa... Kako se držiš? - Odlično, odlično...
- Ne mogu dočekatim da oženim Suzi. -Je li ona tu? - O, ona je tamo...
- Biće presrećna što si tu. Idem da je nađem. - Da. Ops... moram da se javim.
Halo? Da, Harvi je. Šta? Ne, ne, ne... Nije tako. Treba mi... Treba mi Majk.
Rekao sam mu još pre 2 nedelje, Rezervisao sam ga. Šta?
Ne, ali.... Vidi, reci mu da me pozove, ok?
- Rezervisao sam ga! Čućemo se kasnije. Izvinite, uvek nešto... - Naravno. - Da...
- Pa, čime se baviš, Harvi? - U muzičkoj sam industriji. - Stvarno, a koji posao?
Znate, TV... pozadina... reklame... - Kul, a koje reklame? - Reklame.
- Zvuči unosno. - Da, i može da bude. A vi momci, radite za...
... Skota? - mi smo sa... sa Skotom. - Da... da.
- A šta je to? Nafta? - U osnovi, da. - E, to je baš unosno. - Nikada se ne zna.
- Da. Ok, potražiću svoju kćerku. - Apsolutno. Drago mi je da smo se sreli. - Pričaćemo posle.
- Mora da je mlađi od mene. - Ali, nema tvoju energiju!
- Izgledaš super. - Samo tako kažeš. - Ne, ozbiljno! Ne javljaj se na telefon.
- Kejt, tvoja majka je. - Znam, ali sama je, oladi. - Da. Pa i ti si.
- Ona je kao kontracepcija koja hoda. Uništava tvoj seksualni zivot! - Idi ti, odmah ću ja...
Halo, mama... Da... Mogu li kasnije da te nazovem? Da, u pabu sam. Ćao!
- Zdravo. - Zdravo! Vidimo se...
- Zdravo! - Opa, da te vidim, au!
- Izgledaš divno. - Hvala. Ti izgledaš... - Kao, loše odeven konobar.
- Ne. Znaš, izgledaš baš lepo. - Rekli su mi da će svi...
... biti u belom ovde. Šta?
- Da isprate formu. - Izgleda lepo, sviđa mi se. - Hvala.
Kakav ti je bio let? - Dobar.
- Pa, biće da je ono...tvoj muž. - Da.
Prevalih toliki put, samo da vidim dvoje Amerikanaca kako se venčavaju.
- Žao mi je, ako si se izložio naporu. - Ma, to je samo neslana šala, izvini.
- Video si mamu? - Ne. Ovde je sa Brajanom? - Da. Da, tamo kod stola su. - Oh... Pa...
... je li kuća, koju je tvoja majka iznajmila za "skoro sve goste", lepa? - Tata...
- Neću... - Nemoj... - Samo moram to da izbacim iz sebe. Lepo je videti te!
Zagrli me.
- Hej, vidi koga sam našao. - Zdravo!
Pričaćemo kasnije, ćao. - Ćao.
- Moramo da idemo, dobila sam... Problem kući, ali, ništa ozbiljno. - Ništa ozbiljno...
- Ali, ti ostani. Ostaje i on. - U redu...
Uživaj, sirota kravo, nemoj da zezneš stvar.
- Radiš sutra? - Da, pola dana. - Ne mogu da verujem da i nedeljom radiš. - Zašto?
- Vidimo se u utorak. - Da. - Ćao. - Ćao.
- Izgleda da su nam smestili. - Da...
- Izvini. - Ne, nije tvoja greška. Mislim, meni je fino.
- Mislim, srećan sam što mogu da upoznam novo lice. - Da, da... i ja, takođe. - Sedi?
- Dakle, ti si Unin šef. - Da. Govorim "Da" mnogo...
- Da... - Izvini.
- Hoćeš još jedno pice? - Ja... Naravno! Doneću ga!
- Ne, ne, dobro je. - OK. - Koje želiš? - Mogu li dobiti... čašu belog vina.
- Suvog. - Suvog? - Hvala.
- Hej? Otkud ti? - Eto, malo...
Mama, možeš li prekinuti? Prekini da...
Sačekaj, ne čujem te, bučno je. Čekaj trenutak. Čekaj...
- Zdravo. - Hej? - Harvi? - Džin...
- Harvi, drago mi je da te vidim. - Zdravo Brajane. Zdravo. - Zdravo.
Dakle... naša devojčica se udaje.
- Harvi, sećeš se Votsonovih? Beri i Džil? - Zdravo - Beri... - Harvi...
Nisam vas video otkad smo se Dženi i ja...
- Izgledaš dobro. - Hvala, a ti još bolje.
- Beri, i ti. - Hvala, Harvi. - Drago mi je što sam vas video.
- Kako je vam ješ sin? - Kćerka! Betsi je dobro.
Oh, izvinite, moram da se javim. Sačekaj malo, molim te.
Izvinite...
Neće trajati ni 2 sata, ne više. Jesi mu rekao da je za mene?
Vidi, moramo da se vratimo. Kaži mu, neka me samo nazove, Ok?
U redu, stvarno moram da idem. Ok, zdravo.
- Zdravo. - Izvini, ove ljude znam od ranije. Ovo je Kejt... - Zdravo.
- A, ovo je Gvin... - Gven. - Gven je...
Izvini, ako vam smetamo, možemo... - Ne, ne. - Pa, odakle se vas dvoje znate?
Ne znamo se, zapravo. Imamo zajedničke prijatelje...
... Una i Met. - Una i Met su nas upoznali. Kejt radi sa Unom i...
- Naleteli ste jedno na drugo? - Da. - Da nije možda "sastanak na neviđeno"? - Ne!
- Pa, ostavićemo vas same, onda? - Ne, ne... ne, ne.
Mislim...
- Džini, da me nisi ti premestila, a, dušo? - Ne, dragi.
- Tata, ja sam te premestila. Mislila sam da je tu bolje, ako treba da izađeš. - O, naravno...
Hoćemo li da nazdravimo, za početak.
Čuvam veliki govor za sutra.
Draga Suzan i dragi Skote...
... samo želim da vratim sve nas u dane tog divnog odmora kad smo bili zajedno u Rimu...
... i da vam poželim "Salute"! - "Salute"!
Džin i ja vas mnogo volimo i nadamo se, da je i Skot sada deo našeg klana...
... i reći ću: Mnogo, mnogo srećnih godina. "Salute"! - "Salute"!
Moj red.
Mislio sam da sam ga isključio. Izvinite.
Ovaj...
- Za divan par? - Živeli. - Živeli. - Živeli.
Da počnemo sa jelom. - Odlična ideja.
Rećiću: "tata". Možda bi trebao da vas zovem "tata"?
- Harvi? - Zdravo, Džin.
- Mogu li dobiti čašu vode, molim? - Bez leda?
Hvala.
- Dobro si? - Da. Sjajno.
Smiri se malo, ok, Harvi?
Zasto?
Bojiš se da ću opet da te izblamiram?
Ne, bojim se da ćeš sebe izblamirati, Harvi.
Ovde smo zbog Suzan, ovo je njen vikend. Vikend Skota i Suzan...
Dobra si... I dalje možeš to, da me učiniš da se osećam kao govno za 30 sekundi.
- Pa, mnogo smo vežbali. - Zašto si se udala za mene?
Bila sam veoma mlada, a ti veoma zabavan.
- Kakav je Brajan? Je li on zabavan? - On misli da sam ja zabavna.
Harvi, idi u svoju sobu, naspavaj se i dođi, i vrati se da gledaš venčanje svoje kćerke.
Naša devojčica se udaje.
- Hej, Suzi... - Tata..
- Ok si? - Jesam. Sjajan sam. A ti? - Dobro sam. - Uživaš, ha? - Aha.
- Taj Skot, izgleda kao veoma dobar momak. - I jeste.
- Žao mi je što nisam imala šansu da pričamo. - Ne, ne, ne brini. Dobro sam.
- Ovo je vaš vikend, zar ne? - Da.
- Pa, kako posao? - Oh, dobro je, znaš...
Nije kao što je nekad bilo, u poslu sa muzikom, jer...
... kompjuteri su sve preuzeli, i sada nema prostora za nekog kao...
... ali, to je tako. - Još pišeš svoje stvari? - Kad dođem kući, sviram malo.
Pa, slušaj...
Žao mi je što ti ovo kažem, ali moraću da se vratim u Njujork...
... jer čeka me važan klijent. Ozbiljno je. Dakle, neću biti na prijemu večeras...
... ali ću biti na venčanju... jer, ti se udaješ, a to ne bih propustio. - Ok.
Tata,
... nešto sam mislila... Brajan je kraj mene veći deo mog života, proteklih godina...
... i...
... zamoliću ga da me povede sutra na venčanje. Izvini...
- Ok... - Idi sa tvojim društvom, lepo se provedi... i vidimo se sutra. - OK.
Izvinite me...
Sa ovlašćenjem koje mi je dato, proglašavam vas mužem i ženom...
Možete poljubiti mladu.
Do Hitroa.
- Možemo li nekim drugim putem? - Nema šanse. Gužva je svuda.
- Izvinite. Izvinite, imam let za sat vremena. Radim sa putnikom,sada... - Koji je izlaz...?
- Odgovoriću vam na pitanja, ali sačekajte svoj red. - Ok, g-đo...
- Izvinite, imam let za Njujork... - G-dine, postoji red...
- Poštujem to, ali, moram da se ukrcam. - Gotovo je sa čekiranjem.
- Ne, ne, ne, avion ne poleće još za 40 min. - G-dine, ukrcavbanje je već završeno.
- Ali, imam samo ručni prtljag. Molim vas, pustite me. - To nije ručni prtljag - Šta? Ovo?
- Sada ćete me pustiti? Molim vas. - Ne, g-dine!
Kada je sledeći let?
- Prvi koji mogu da vam dam, je sutra ujutro. - Sutra? - G-dine, morate se smiriti.
Mari, Harvi je. Ne mogu stići kako sam rekao. Moraćeš da mi promeniš raspored.
- Ma daj, Harvi, daj..! - Neka Frenklin sredi e-mailove i biću tamo do ručka, najkasnije.
- Doći ću pravo sa aerodroma. - Čuj, ostani u Londonu i uživaj na svadbi svoje kćerke.
Marvine... Nije problem! Frenk zna tačno šta treba.
- A Marti će biti od velike pomoći... - Harvi, moramo da popričamo.
- Ne, ne, slušaj, biću tu do ručka, ok je... - Harvi... Harvi? Harvi? - Da, šta?
- Gotovo je. - Šta? Kako misliš? - - Ne zavisi od mene, ali oni koji su iznad, otpuštaju te.
Pričaćemo kada se vratiš.
Zdravo... Dajte mi "Džoni Voker" i to crni.
Još jedan, molim.
OK je...
Oh, sranje... Izvinite. Vulgarni Amerikanac.
Kako ste? Sem toga, izvinjavam se...
- Zašto? - Zar niste pokušali nešto da me pitate, a ja sam bio neljubazan? Izvinite.
Ne sećam se, ali...
... moguće je da ste bili. Uglavnom su svi takvi.
- Dobra knjiga? - Može da bude, ako je dovršsim.
- Pomaže vam? - Šta? - Rekoh: Da li vam pomaže?
- Šta? Ovo? - Aha... - O da, hoće. Već jeste. - Dobro.
Pomoći će isto kao i taj šund-roman i čaša Šardonea.
Izvinite... žao mi je.
- Žao mi je, preterao sam. - Idite, i prekinite sa izvinjavanjem!
- Samo sam imao baš posran dan. - Pridružite se klubu.
A ne, možda je vaš bio loš, ali, moj je bio posran sto puta više. Znate...
Koliko posran?
Zakasnio sam na avion, izgubio posao a moja kći, koja se udaje danas...
... odlučila je da je na venčanje vodi njen očuh, a ne ja. Ok?
A to je učinilo da dan bude totalno posran.
Dovoljno fer, pobedili ste.
Recimo, pustite da popravimo stvar i da vas častim ručkom?
- Ili čajem, šta kažete za čaj? Vreme je za čaj? - Hvala, ali vas ne poznajem...
... a ni vi mene, pa... - Baš zato i treba da popijemo čaj. - Lepo od vas, ali hvala, ne.
Pa, vi imate svoju knjigu...
Ako je za mene, tuširam se.
- Nećete se javiti? - Ne.
Da shvatim to kao nagoveštaj nade?
Ako jeste, nasmešite se još jednom.
Hvala. Vidite?
- Ipak, ručamo zajedno. - Ne, ručamo jedno pored drugog.
Ah... Uzgred... Harvi, Harvi Šajn.
Kejt Voker. Pa, zašto niste na venčanju?
To je nešto što ne bih propustio, ali, morao sam nazad zbog posla.
- Zbog posla koji ste upravo izgubili? - Da, tako je.
- Da li ste voleli svoj posao? - Da... Ne! Da, u početku.
- Šta vam je posao? - Pišem Džinglove.
- Opa! - To bi rekli i drugi.
Jeste li oduvek želeli da pišete džinglove, ili je bilo i nešto više od toga?
- Šta? - Ne, ne, to volim... Prelazite pravo na stvar.
- Sviđa mi se to. - Shvatiću kao kompliment. - I treba.
Sve bih dao...
... da sam bio džez-pijanista. - Jeste li bili dobri?
Ne, ne dovoljno dobar.
Žao mi je, baš trpam nos...
Da, i sviđa mi se to. Verujete li mi?
Moram vam rećim da je pravo olakšanje naći nekog, ko zaista kaže što oseća, ili šta misli.
Naročito u zemlji, koja je oličenje, znate...
... Britanija, Engleska, rezervisanost... - Ne, ne, ne! Nacija se promenila.
Od kada je Ledi Di poginula, svi lijemo suze k'o vodu. Vi ste nam pokazali način, zapravo.
- Nema više kamene gornje usne. - A šta je to, tačno? - Šta? - "Kamena gornja usna"?
- Nisam sigurna... nešto kao grč... - Grč?
Mislim da, kad plačete, usne vam se tresu, a kad je okamenite, onda suzdržavate plač.
Ovako?
Ne, tako ličite na buldoga.
- Ne, ne tako izgledate kao da ste bezubi. - Ovo je moj prvi pokušaj da okamenim usnu.
- Ko to radi? - Treba malo opuštenije. - Ko radi, ko to radi? - Aristokrate...
- Hvala vam, uživala sam - I ja. Gde idete? - Idem na časove. - Na kakve časove?
Pisanja. - Ah. - Stvar koju volim... Moram na Hitrou ekspres, pa..
- A, šta ćete vi? - Ne znam, ostaću u hotelu. Odavde imam let ujuto.
- Pa... - OK. - Ćao, onda. - Ćao. - Srećno. - Hvala. Telefon vam zvoni. - A, da...
Halo? Da?
Zdravo! Izvinite! Ideja da ostanem u hotelu pored piste me uznemirila.
- Smetam vam? - Ne, ne. - Oprostite...
- Kako ste? - Dobro sam. Trčali ste? - Kamo sreće da ste bili u vagonu...
... četiri vagona ispred... Pa?
- OK ste? - Da, dobro sam
- Gde idemo? - Ja, ja... U Pedington. - Oh...
Pa evo taksija, tačno? Ovo je, valjda, rastanak, opret.
- Odvešće vas gde god želite. Bilo koji hotel.. - Mislite, umesto da vas otpratim do škole?
Nosiću vam knjige... bez naknade.
- Naravno... - Je li to "da"? - Da.
Zašto da ne? U tom slučajo, moramo... moramo ovuda.
- Ne smeta vam da ovo ostavim? - Naravno.
... to je kao: "Tvoja slava dolazi iz medene crkve.."
- To je citat iz knjige: "Pogled odozgo" - Ah, Ijen Foster. - Da, čitali ste? - Ne.
- Da li mi je još pao rejting? - Ne, ne, samo...
... veoma smo različiti. - Verovatno. Je li to loše?
- Ne... - I ja tako milsim.
- Oh, izvinite. Oprostite, treba da se javim. - Samo izvolite.
Zdravo mama. Halo... Izvini, zauzeta sam. Da?
Ne, napolju sam, zapravo. Da... Da, sa nekim.
Ne, sa nekim drugim... Da, sa muškarcem.
Jesi, jesi li?
Šta? Ljudsko telo?
OK, čuj...
Čuj, ja ću doći sutra rano, da zajedno da proverimo. U redu?
U redu, dobro, ćao. Volim i ja tebe, ćao! Izvini...
... moja mama. - Brine za tebe? - Da.
Više za sebe, ubeđena je da živi pored "Džeka Trboseka" iz Poljske.
- A.. Živiš sa njom? - O, Bože, ne!
Blizu, ne sa njom. Dobra je ona, misli pozitivno, samo joj je bilo teško neko vreme.
- Zašto? - Pa, moj tata je pobegao u Francusku sa sekretaricom...
... a pre 4 godine je saznala da ima rak. Potpuno se oporavila, samo neće to da prizna.
Pa... dosađuje se, ja mislim da je to. I... okupirana je mojom situacijom, jer sam sama...
Više joj je to neki hobi, ako ti se to više dopada. - Shvatam.
- Izvini. - Zašto? - Ne... Mnogo pričam.
- Ne, ne pričaš. - O, da. - Ne.
- Eto, stigli smo do moje škole. - Koliko ti traje čas? - Jedan sat.
- Mogu da te sačekam... - Zahladneće. Ne želiš, valjda, da čekaš?
Nije tako hladno...
OK... Čuvaj se.
Možda steknem pogrešan utisak.
- Pa...kako je prošlo? - Pa, uobičajeno. Divan starčić nam je čitao priču. Psiho-seksi triler.
Ima 86 godina. Da nastavimo da šetamo?
Ok...
Da li si nekad poželeo, bar na jedan dan, da živiš neki drugi život?
- Da vidiš kako bi to bilo? - Imaš li neku ideju za tvoj?
Da.. Mislim da bi bilo u Španiji, definitivno, mala kuća na obali.
- I šta bi radila? - Pisala bih knjigu.
Ne kao Midlmarč. - Džordž Eliot. - Pročitao si je - Ne.
Pa, tvoja knjiga...? - Bila bi... stvarno dobro štivo za odmor. Za plažu? - Da.
A ta kuća u kojoj bi živela?
- U kojoj bi pisala, da li ima vidik? - Da.
Na proplanku, sa malim potokom na sredini...
- Potokom? Bez tuša? - Da.
- Stari tip. - Ok, Ok, Ok, prihvatam.
Eto me, samo ako primaš goste.
Naravno.
- Možeš me posetiti, Harvi Šajn. - Hvala, Kejt Voker.
- Mogu li da te pitam nešto? - Naravno. - Šta se desilo između tebe i kćerke?
A... ne znam.
Negde usput sam je izgubio, probudio sam se jednog jutra...
... i shvatio da im ne pripadam.
Znaš, uvek sam imao to osećanje u stomaku... da me se stide.
Mislim, da ih vidiš sa Brajanom, očuhom moje ćerke, shvatila bi da ipak, to ima smisla.
Mislim, izgledaju divno zajedno.
A i ja, nisam bio uzoran otac.
- Da li svadba i dalje traje? - Ne znam.
- Sat po njujorškom vremenu? Koliko je sati? - Prošlo je 7. Gde se održava?
- U "Grovenor Hausu". - Moraš da odeš. - Ne, ne... - Da.
- Ne žele me tamo. - Moraš otići. - Stvarno me ne žele. - Harvi, ćerka ti je...
... a ti si njen otac, i moraš da odeš.
Harvi, najozbiljnije, to je neoprostivo, moraš da odeš.
- Hajde. - Razmišljam... da pođeš sa mnom.
Ne! Ne mogu da odem na venčanje...
... u prokleto-zelenom poliesteru!
- Pokušavaš da me ubediš da ti kupim novu haljinu? - Ne! - O tome se radi?
- Ne! - Jeste! - Neću da idem!
- Hajde kao moj telohranitelj? - Ne! - Kao moj prijatelj?
Ok.
Neću potrošiti više od 200 funti na tu haljinu!
- Je li dogovoreno? - Da! Da!
Ovde?
Zdravo!
- Moja bivša žena nas je upravo snimila. - Je li?
- Prilazi nam moja kći. - Zdravo. - Zdravo.
- Nisam otišao. - Drago mi je. - Ovo je, ... Kejt. - O, zdravo. Kako si? Čestitam.
- Izgledate fantastično. - Hvala vam.
- Žao mi je što upadoh na venčanje, ali, ideja je tvog oca. Insistirao je... - Ne, u redu je.
- Sedite tamo. - Ne, ne, ne... smestićemo se negde. - Oprostite...
- Možete li im naći mesto? - Naravno. - Dame i gospodo, molim za malo pažnje molim...
Vreme je za kumov govor... O! Nema mlade! Možda ste je videli, tamna kosa, bela haljina.
Ok... Predstavljam vam kuma Pita!
- Hvala Džoš... - Zdravo. - Hvala Džin i Brajan na ovoj prilici...
- Znate li da je ovo sto za decu? - Da.
Zdravo.
Nije baš pričljiv.
I konačno, želim da nazdravim Suzan, što je napravila čoveka od mog prijatelja Skota
Za Suzan!
Dame i gospodo, vreme je da mladin otac kaže nešto, a većeras će taj zadatak pripasti...
... uvek šarmantnom i uvaženom Brajanu, dame i gospodo.
Pa... bio je to lep govor, Piter. Teško ću ga slediti, ali pokušaću.
- Brajane? - Da, Harvi? - Izvini što upadam...
... ali, mislim da je rekao "mladin otac".
- O da... - Mogu li?
Hajde, hajde Harvi.
Zdravo svima.
Ima nešto, što smo Džin i ja naučili iz našeg propalog braka, a to je da deca...
... iz razvedenih brakova najviše pate...
... i da dete Džin i Harvija Šajna nosi u sebi bol i gorčinu, ali...
... ovo je i pohvala tebi, Suzan, što si, nekako, uspela da se izdigneš...
... iznad ruševina sopstvene porodice, da bi postala...
... jaka, i odlučna, i samostalna žena.
A opet, zadržala svoju osećajnost, ranjivost i ljupkost...
I izgledaš predivno večeras.
Skote, ti si srećan čovek...
... i ja sam srećan što ćeš mi biti sin...
Ti to već i jesi.
OK, bez pritiska, ali Džin...
... radujem se što ćemo jednom biti baba i deda. Bez pritiska, Skote.
Nazdravljam ti, Skote, nazdravljam tvojoj ženi...
... mojoj ćeriki...
... nazdravljam našoj porodici...
... i ako bih mogao da vas zadržim još jedan tren, voleo bih da se i tebi zahvalim, Brajane.
Hvala što si uz njih.
Hteo bih vas zamoliti da ustanete i pridružite se Harviju i meni...
... u zdravici za mladence, za Suzan i Skota.
Za Suzan i Skota!
Harvi! Harvi!
- Zdravo! - Zdravo. - Nemoj da plačeš. - Neću.
- Oh, Suzan... - Hvala ti i za ono, tata.
Hvala, što si me primila nazad.
- Jedna od tvojih kompozicija? - Da. - Divno...
- Nemoj da ideš. - Ok.
- Moramo da požurimo. - Zašto? - Jer hoću da ti gaće spadnu od igranja.
Na 3! 3... 2... 1!
Kejt...!
- Srećno! - Hvala! I... hvala!
- Jesi li dobro? - Jesam, da, jesam Hoćeš da brišemo odavde?
Naravno.
Izvinite!
- O, Stvarno? - Da. - Zašto? - Kako to misliš...
Volim ovo mesto. Deca se tu leti igraju.
Uđu u fontanu i uživaju.
Nisam mislila da ću ostati budna celu noć.
Nisam to radila, još otkad sam bila studentkinja.
Rastužila si se... Zašto?
Bila sam trudna jednom... nisam zadržala dete.
Tad nisam ni promislila, tako rade pametne devojke.
Sada se...
Sada se ponekad pitam... znaš...
... da li bi dete bilo smešno, ili pametno, ili...
Ne znam... Baš erotski.
Glupa sam, veoma...
Ne znam zašto sam ti to rekla.
- Nađimo se ovde sutra, Kejt. - Šta? - Baš ovde... baš na ovom mestu u podne?
A tvoj let?
Ne moram da idem.
Zašto?
Zaveži, Harvi.
Glupo je...
- Sada to misliš, ali sačekaj sutra. - Danas je već sutra.
Harvi... ne znamo ništa jedno o drugom.
- Ti si, znaš... - Star? - Nisam to htela da kažem, mada, jesi malo si stariji...
Ja sam...
Ja umem da budem zla... - I ja, takođe.
Ne, zaista grozomorna.
Grozomoran, nisam bio nikad.
Trebala bih da idem.
Ozbiljan sam veoma... Biću ovde, i čekaću te u podne, Ok?
Ok?
Harvi Šajn....
- Kaži kada? - U podne! - Ne čujem te !!!
Podneeee !!!
- Dobro vam jutro, gdine. - Liftovi ne rade, g. Šajn.
- Ako vam nije problem da pođete stepenicama. - Nikakomije problem.
Šta vam je, gdine?
Imate li problem? Ok ste? Da vidim.
Ok, imamo doktora. Samo sačekajte, molim vas...
Hej! Hej!
Dobro jutro, Džejms. -'bro jutro, Kejt, kako si? - Mogu li da..
- Hoću malo grožđa. - Imamo divno, bez semenki. - Ok. Daj mi za 3 funte. - U redu. - Hvala.
- Gdine, kazete da ste pili kafu? - Da, ali...
- I bili ste pod stresom, niste dobro spavali? - Da, ali rekao sam sestri.
Molim vas, bio sam budan celu noć pod stresom sam, ali moram da budem...
- Samo se smirite. Morate da ostanete. - Znate, moram da budem...
- Znate li da imate aritmiju? - Da, to se zove STT, znam!
Imam je od malih nogu, Zaboravio sam lekove u Njujorku...
... pa ako možete da prepišete recept za "Dioksin"? - "Dioksin"... Da, da. Nije problem.
- Samo prenoćite da isključimo drugu mogućnost. - Ne, to je aritmija. Molim vas, imam sastanak.
- Uradite mu EKG, i testove za... - Ne možete me zadržati.
Ne, ne možete me zadržati ovde...
- Molim vas... - I sredite da ostane u toku noći.
Da, mama, završeno je. Sada idem na posao.
- Zasto ne ostaneš i na ručku? - Ne mogu, moram da idem.
Nije da sam radoznala, ali otkud ona velika dimljena šunka u podumu?
Oh ona... da... to mi je dao komšija.
Poljak? Pa onda, on nije serijski ubica, zar ne?
Verovatno nije.
- Sigurna si da ćeš biti dobro? - Da. Naravno da hoću...
- Muškarci... Kome još trebaju. Seti se, idemo u Grčku na leto.
Imaš karmin na obrazu, vidimo se.
- 'Jutro Kejt. - Dobro jutro, Pedi. - Divna si, kao i uvek. - Hvala.
Da... da... Ok, hvala puno, cenim to. Hvala vam.
- Alo, aerodrom Hitrou? - Da li je Kejt Voker tu? Ovde Harvi. - Sačekajte...
Kejt, za tebe je. Neki Harvi.
Izvinite, ona nije tu.
- Molim vas, važno je. - Kejt!
- Izvinite, zauzeta je... Ne želi da se javi. - Ok, hvala.
- Izvinite gsine, možete li da potpišete ovde? - Naravno.
Hvala.
- Halo? - Harvi? Ovde Marvin. Gde si? - Još uvek u Londonu, Marvine.
Pa...vraćaj se ovamo, druže, imam sjajne novosti.
Bio si u pravu, onaj klijent Samjuelson... Niko mlađi nije uspeo da mu udovolji, na kraju su...
... koristili neke tvoje stare melodije. Žele da se vratiš i dovršiš posao.
Trebaš nam ovde, Harvi. Čeka te tvoja stara kancelarija.
- Harvi? - O sjajno, Marvine. - Da, da...
... sjajno, ne želim da se izvinjavam... Kad možeš da se vratiš? Harvi?
- Ne vraćam se. - Šta? - Dajem otkaz.
Kako to misliš, daješ otkaz Harvi? Vidi čoveče, potrebni smo ti.
Ne, ne baš. Kao što si rekao: Ovo mi je poslednja sansa. Moram da idem.
Taksi!
Taksi! Hitrou, brzo!
- Zdravo. - Tražim Kejt Voker, Kejt... - Ko je traži?
- Prijatelj... - Una, neki čovek traži Kejt.
- Kaže da je, prijatelj. - Da. - Prijatelj? - Pa...
... više od prijatelja. - Više od prijatelja? - Da.
- Ti si Amerikanac? - Da, tako je.
Sviđaš joj se, znam to.
- Nemoj da je zeneš, nemoj da je povrediš! - Neću, ne želim to.
Ali, nije ovde. Otišla je.
Možeš da je nađeš na času. Upravo joj počinje, na južnoj obali. Znaš gde je?
- Da, znam! - O. znaš? Da li? - Da. Ja... - Pa, hajde, nađi je!
Vidimo se, Harvi!
"Krv je lila iz njegove rane, kao crna čokolada na toplom letnjem danu."
"I dalje je mogao da je namiriše na rukavici, taj prodoran miris seksa."
"Bilo je tiho, ali po ukusu kapljućeg znoja, a slano je ukus koga se najviše sećao..."
"... tako senzulano, tako vlažno, tako seksi".
O, hvala.
Izvolite.
- Hej? - Zdravo. - Još si tu, u Londonu? - Naravno...
- Mogu li da ti objasnim? - Nema potrebe. - Ali ja to hoću.
Ne, iskreno, neka... - Kejt, molim te, bio sam u bolnici!
- O, Bože, zašto? - Ništa strašno, zaboravio sam moje pilule u Njujorku
... imam nepravilan rad srca još od malena... - Aritmiju?
- Kako znaš? - Jer, i moj otac... je ima.
Pa, i mladići je imaju.
O, Kejt tako mi je žao što nisam došao. - U redu je...
Lepo sam se provela i stvarno mi se sviđaš, Harvi. Hvala ti.
Ali, ja ne umišljam stvari.
Živim u Londonu, a ti... Gde ono beše?
- Ja živim u Vajt Plejnu. - Tako je! I kad svane ponedeljak ujutro...
... realnost se vrati, znaš, dva tinejdžera se sjajno provedu, ali mi... hvala, ali... - Šta?
Pa, nije to stvaran život. - Jeste.
- Ne, nije. - Jeste. - Nije, Harvi. - Jeste. - Ne... - Jeste pravi život.
- Stvaran je život za mene. - Da, ali nije samo u vezi tebe
... i ja sam tu, a ti ništa ne znaš o meni... Pogledaj me, mislim...
Patetično je što sam očekivala da nećeš doći. Mislim, nadala se nećeš doći jer je tako lakše.
Znaš, samo se sakriješ i ćutiš negde... Ja... nisam bazen za plivanje, Harvi...
... i neću to da uradim, i neću to da uradim, jer će me boleti!
Jer, jednom će biti kako ne funkcioniše sve Ok i prekinućemo i boleće me i neću to da uradim!
Neću to da uradim, i neću...
Vidiš, ono što mislim je da mislim da mi je lakše samoj i stalno razočaranoj.
Mislim da sam ljuta na tebe, što pokušavaš da mi to uzmeš.
Mama, volim te, ali ne sada.
Da li to treba da shvatim kao tračak nade?
Ako se još malo nasmešiš...
O, zaveži, Harvi...
Pa, kako će ovo da funkcioniše, g. Šajn?
Zaista nemam predstavu.
Ali, hoće.
Obećavam ti.
Da prošetamo?
Da.
- Ok si? - Da.
Samo malo...
Ovako je bolje.
Ti si moj tip devojke.
- Pa, imaš li neka pitanja? - Koja? - Ona sa aerodroma. - A, upitnik? - Da.
OK... Ime?
- Harvi Šajn. - Mesto stanovanja? - U tranziciji sam...
----- K R A J -----